Szeretlek

Mennyire szeretlek

Amikor a töprengés árkot húz

mélyen egy homlokredődben

Szeretnék halk patakod lenni,

s hűsítve folyni mélyülő medrében.

Mennyire szeretlek

amikor hátadon gyöngyözve csillog

akaratod, mellyel nekiveselkedsz

Bújnék nyirkos oltalmához,

mint ahogy bújok forró szerelmedhez

Mennyire szeretlek

amikor csak fáradtan ülsz magad

gondolatban oly messzire járva,

s kapaszkodón keresed szemem

együtt mindenhonnan hazatalálva

Kiss Anita

2005-08-02T04:50:46